- Slyšel jsi o staroušovi Jeffu Mouzelovi? - Co je s ním?
- Umřel. - Ne! Jak?
- Spadl z Beachy Head. - Spadl?
- Jo. - Neskočil? - Ne.
- Páni, to je teda smůla. - Já vím.
- Co tam dělal? - Chodíval tam odjakživa.
Víš, jak se lidi vrhají z Beachy Head?
Tak spousta lidí tam zahazuje prstýnky, když se rozvedou.
Jeff míval ve zvyku hledat na kamenech pod útesem.
Našel jich tam stovky.
Lezl zrovna dolů a měl na sobě širokánskou větrovku.
Zafungovala jako plachta - zachytila vítr, smetla ho z útesu.
Smůla, že cestou dolů nezafungovala jako padák.
Do jisté míry prý jo, ale ne dost, aby ho zachránila.
Každopádně mu poskytla dostatek času pouvažovat nad blížícím se koncem.
Počkat, něco se děje.
Takže Terry měl pravdu.
Bishop nechtěl, abysme kopali, protože tam pohřbil svou ženu.
Tak proč nás sem vůbec pouštěl?
- Jo, odvážejí ostatky. - Pytel na mrtvoly?
Plastová krabička.
Překlad: datel071
- Pořád tam něco je. - Blbne, kamaráde. Vykašli se na to.
Ukazuje ty samé hodnoty, jako když jsem našel to zlato. Na to se nevykašlu.
Takže... mluvil jsi o tom, jak ses stavil u Beckiny mámy.
Jo, Becky tam nebyla. Vyrazila si s nějakým chlápkem z práce.
- To ti řekla její máma? - Jo, se škodolibou radostí. Nesnáší mě.
- S jakým chlápkem? - S Gayem Martinem.
Jasně.
- To nezní jako nějaká zásadní hrozba. - Páni, to je hloubka.
Ať je to, co chce, bylo to tam pěkně dlouho.
Volal jsem jí, nechal jsem jí vzkaz, nic.
Myslím, že ji ztrácím. Možná jsem ji už ztratil.
Podívej, támhle! Odlesk zlata!
Támhle, koukni!
- Zahlédl jsem odlesk zlata! Minci! - Kde? - Na téhle straně, podívej.
- Podělaná librovka. - Ne!
Podělaná librovka.
- Co dělá půl metru pod zemí? - Jak je stará?
- Letošní. - Děláš si srandu?
Je zbrusu nová.
Tak jo, konec. Mám toho po krk.
O co se vůbec snažím? Svoje zlato jsem našel. Tohle nemám zapotřebí.
- Jak to myslíš? - Končím.
- S hledáním? - Jo. Tohle byla poslední kapka.
- No tak, kamaráde. - Ne, stačilo.
Končím.
Andy.
Andy!
A co já?
VÝ PRODEJ
Ahoj, Lanci. Máš se?
Co se děje?
Neviděl jsi ceduli?
- Výprodej se píše dohromady. - Cože?
Ale nic. Co to děláš?
Zavírám.
Ale já myslel... ptala ses, jestli bych ti nemohl půjčit,
- neřekl jsem ne. - Zjevně se ti nechtělo.
Bude nejlepší, když se přestěhujeme tam, kde dají Tonymu lepší práci,
a začneme znovu.
Ale já se chtěl podívat, jak jsem na tom finančně,
a myslím, že bych ti mohl přispět.
Jenomže já potřebuju všechno nebo nic.
Příspěvek mi nepomůže.
- No, možná kdybych... - Krucinál, Maggie!
Musí se to všude válet? Málem jsem si zlomil vaz.
Máš se, Lanci? Přišel jsi přiložit ruku k dílu?
Posílám to zpátky do velkoskladu.
Z některých věcí mi 50 % vrátí.
A pak sestavím tematické dárkové balíčky.
- Něco jako spirituální kápézetky. - To byl můj nápad.
Tonyho nápad.
Lapač snů, krabička tarotů, vonné tyčinky a pár dalších volovin.
- To nejsou žádné voloviny! - Promiň, ne volovin, ale hovadin.
- Tony! - Zbožňuje, když to říkám.
To teda ne, mizero jeden.
- Dáš si čaj, Lanci? - Jo, proč ne.
- Proteinový koktejl, prosím. - Ty si trhni.
Ještě není po všem, kámo.
Pořád se to dá zvrátit.
Zatím nic nepodepsala. Ještě pořád můžeš tenhle obchod zachránit.
Já?
Jo. Ale no tak, kamaráde.
Pomoz jí. Můžeš si to dovolit.
- Jak to myslíš? - Vždyť víš.
To tvoje nečekané bohatství. Ta výhra v loterii.
Maggie mi to řekla.
- Jak to ví? - Řekla mi to už dávno.
Otevřela omylem nějaký dopis.
Věděli jsme to od začátku. Já myslel, že víš, že to víme.
Já nevěděl, že to víte.
Proč myslíš, že se tak snaží, aby ses tady pořád ometal?
No tak.
Když nám pomůžeš, nebudeme se muset stěhovat.
Na rovinu, já se nikam neženu.
A ty by ses s ní mohl kdykoli vídat.
Nebo jsi už všechno prošustroval za ty svoje sbírky?
Sladíš, Lanci? Nevzpomínám si.
DEN OTEVŘENÝCH DVEŘÍ
Ahoj, kamaráde, až si to poslechneš -
dej mi vědět, jestli dorazíš do klubu na den otevřených dveří.
Tos nemyslel vážně, že končíš, že ne?
Ozvi se.
Měj se.
PŘIJĎTE SE PODÍVAT, CO JSME NAŠLI
ZDE UTVOŘTE FRONTU
ŠRAPNEL
DETEKTORY KOVŮ NEDOTÝKAT SE, PROSÍM
VYBERTE A HLEDEJTE
ZKUSTE SI TO! 50 PENCÍ ZA 1 JÍZDU
SVĚT MINCÍ + KNOFLÍKŮ
OČKA Z PLECHOVEK NAPŘÍČ EPOCHAMI
Kolik je hodin?
Tři čtvrtě na čtyři.
- Rozdal jsi ty letáčky, Russelle? - Už jsem ti říkal, že jo.
- Všechny? - Ano, všechny!
- Louise, nechceš se jít podívat ven? - Ani ne, Terry.
Pochybuju, že je tam fronta lidí, co dumají, jak se dostat dovnitř.
- Možná bychom mohli otevřít dveře. - To pomůže.
- Nechce si někdo nechat pomalovat obličej? - Já jsem v pohodě, díky.
Hughu?
Ne, děkuju, Sheilo.
Russelle!
No tak, Russelle. Projev trochu ochoty.
- Co umíš? - Můžu z tebe udělat černocha.
- Černo...? - To není moc vhodné, zlato.
Číňana?
Možná bysme se měli všichni nechat předělat na klauny.
No tak, Russelle, neztrácejme optimismus.
Má to být benefice nebo nábor?
Vlastně oboje. Ale v první řadě benefice.
Jasně. Kolik už jsme vybrali?
- Nech si ty nejapné poznámky. - Hm.
Možná bychom si měli účtovat za čaj a kávu.
- Ty máš teda drzost, ukázat se tady! - Já vím.
- Chci vám to vysvětlit. - Nevím, jestli máme zájem.
- Oni mě využili! - Ty nás taky.
Já myslela, že Antikvihledači jsou ti dobří.
Řekli mi, že lovci pokladů jste vy, že jim kradete jejich povolení.
Využívali informace ode mě, aby se dostali na vaše stanoviště.
Jsi úplně blbá? Nepoznáš kokota, když nějakého vidíš?
Poznám naprosto neomylně, když vidím kokota, Lanci.
- Chceš říct, že jsem kokot? - Tak dost.
- Kokote. - To ty. - Ty? - Ne, ty.
Tak dost!
Ať je to, jak chce, škody byly napáchány.
Možná bych mohla některé škody napravit.
- Tys ho doopravdy prodal? - Jo.
Dokaž to.
Tady.
Myslel jsem, že bysme mohli vyrazit do nějaké díry.
Vždycky mi to budeš mít za zlé. Kdykoli se pohádáme,
vytáhneš to a řekneš, že jsem tě donutila prodat detektor.
No tak se nebudeme hádat.
Dobrý nápad.
Já se hádat nebudu, s hledáním jsem skončil. Podívej...
tohle jsem našel.
Páni!
- Co s ní budeš dělat? - Je tvoje. Chci, abys ji měla ty.
Díky.
Co s ní budu dělat?
Co ji třeba roztavit a nechat z ní udělat prstýnek?
- Opravdu? - Jo.
Žádáš mě o...?
To nemusíš.
Tak jo, děkuju.
Takže?
Vezmeš si mě?
Rozešli jsme se.
Fajn, půjdeš se mnou na rande?
- Jo, tak dobře. - A potom si mě vezmeš?
Jo, tak dobře.
Stejně ti nevěřím, žes s hledáním definitivně skončil.
Skončil. Slibuju.
Budeš chodit na tajné hledací výpravy s Lancem.
- Jako ve Zkrocené hoře. - Nech toho!
- Bez svého koníčka bys byl ztracený. - Najdu si nového.
- Jako třeba co? - Golf.
- Jasně. - Nebo rybaření. - Skvělé.
Jsem tady, abych si tě odvezl domů, Becks. Prosím, pojeď domů.
Když říkáš, že jsi tady, aby sis mě odvezl domů,
jak to chceš udělat? Nemáš auto.
Jo... tak jo, nevadí, když pojedeme tvým?
- Neumíš řídit. - Ne.
Nevadí, když budeš řídit ty?
Ty jsi tak galantní.
Svezeš mě?
Ty můj hrdino.
Dík.
- Viděl ses s Maggie? - Jo.
- Dal jsi jí ty peníze? - Ne.
Ani si nepamatovala, jestli sladím čaj.
A sladíš?
Samozřejmě, že sladím. Je to čaj, kruci!
Tak jo.
Panebože, to je Bishop!
- Já myslel, že ho zabásli. - Třeba uprchl.
Larry?
Tady jste!
Dej si pozor, může mít bouchačku.
- Všude vás hledám, lidi. - Všechno v pohodě?
- Když jsem vás tuhle viděl, byl jste v klepetech. - Hotová noční můra.
Strávil jsem noc v cele. Věřili byste tomu?
- Co se stalo? - Mysleli, že jsem někoho zabil.
Našli kosti a mysleli, že jsem zabil svoji ženu!
- Moje žena je v Braintree, proboha! - Čí to byly kosti?
Psí. Člověk by řekl, že si to ověří, než začnou někoho zatýkat.
Čímž se dostávám k tomu, proč vás hledám.
- Ti moji pitomí podvraťáci zmizeli z povrchu zemského. - Opravdu?
Beze stopy. Ani vidu, ani slechu.
Nežádal jsem vás, abyste mi na ně dali pozor?
Pláchli nám, Larry.
Jo, to mě nepřekvapuje, jsou jako z divokých vajec.
Mějte oči na stopkách, dobře?
- Larry! - Ano?
- Na farmě všechno v pořádku? - Všichni jsou fuč.
- Kdo? - Všichni. Pusto prázdno.
Kriminálka odjela, když zjistili, že to nebyla vražda,
hoši z forenzního jeli s nimi
a ti chlápci přes historii, archeologové, zvedli kotvy hned po nich.
Takže nic nenašli?
Ne, ani zbla.
Takže se tam můžeme vrátit?
Vy ano. Ona ne.
- Proč? - Já myslel, že patříte k těm padouchům. K těm zlotřilcům.
To se mezitím vyřešilo, Larry,
- všechno odčinila, teď je jedna z nás. - Aha, tak jo.
To je moc dobře.
Nelíbili se mi. Vyhodil jsem je.
- Rozumné. - Nevěřil jsem jim.
Připomínali mi... jak že se jmenují?
Simona a Garfunkela.
Trotlové.
No nic, mějte oči otevřené, kdybyste zahlídli ta psiska, dobře?
- Spolehněte se. - Nashle.
Mějte se.
Zdravím, kamaráde.
Proč? Kde jsi?
Co máš?
Tak jo, za chvíli jsem tam.
- Můžeme se stavit u Sládků? - Za kým? - Za Lancem.
- Jasně, jedeme! - A za Sophie.
Super!
Lance mi chce něco říct.
- A ty chceš říct něco jemu. - Jako o nás?
Ne, o tom, žes nechal hledání.
Aha, to není zrovna... co kdybysme o tom zatím nemluvili?
Hledání jsem nechal, ale myslím, že to s ním zamává,
- měl bych mu to říct ohleduplně. - Kéž bych tě dokázal opustit.
Nech toho.
Sophie práskla Antikvihledače Národní asociaci za to,
že nám po poli rozházeli měděné hřebíky.
DKDK vzalo pod křídla jejich rozčarované kolegy
a teď jsme oficiálně přidružení jak k muzeu, tak k univerzitě.
Policie opustila Bishopovu farmu, ministerstvo obrany opustilo Bishopovu farmu
a archeologové opustili Bishopovu farmu.
Bishopa propustili, aniž by ho obvinili,
kosti, co tam našli, byly psí
a Bishopovi neviditelní psi zmizeli.
Co prosím? Jeho neviditelní psi zmizeli?
Jo. Slehla se po nich zem.
To se budou hledat obzvlášť těžce.
- Takže... - Takže jsme zpátky ve hře.
- Chcete říct, že můžeme... - Jo.
Bishopova farma je konečně naše a já navrhuju, abysme začali kopat tady.
Jenom si představ, co všechno vynesli na povrch.
- Proč kopali zrovna tady? - Lokalita dřívějších vykopávek.
- Našli něco? - Ne.
Ani tenkrát, ani teď.
Chápu. A vy si přesto myslíte, že je to správné místo?
Je to dobrý začátek.
I když tam hledali už dvakrát a nic z toho nebylo?
Tak jo, magistro geografie, kde bys hledala ty?
No...
je-li řeč o pohřební lodi anglosaského krále,
bude na nejvyšším bodě v krajině
s přímým výhledem na moře, což je tady.
Ale z Bishopovy farmy moře vidět není.
Dneska ne. V alžbětinské době vysadili borové lesy,
kterým se v téhle přirozeně kyselé půdě náramně dařilo.
Ale v 6. a 7. století tam rostlo sotva pár stromů,
takže byl přímý výhled až k Southy Creeku na východě
a k řece Crouch na jihu.
Teď vidět není, protože spoustu pozemků zastavěli nebo zalesnili,
ale zkuste si to všechno odmyslet
a podívejte se na přirozený reliéf. Tady je volný průchod.
Připluli by lodí nahoru po řece až sem,
vytáhli by ji z vody a vynesli údolím
na tohle místo...
sem.
Co je?
No, já jenom...
rozumím, jak to myslíš.
Je to zajímavé, to určitě...
jen mám pochybnosti, jestli...
ale je to zajímavé.
Takže vy říkáte, že tohle pole?
Jo, přímo tady.
- To je taky Bishopův pozemek? - Jo, tady.
- Měli bysme tam vyrazit. - Čím dřív, tím líp.
- Za hodinu tam. - Jo.
- Svezu tě. - Dík.
Naložíme věci.
Tak to je premiéra - ženská, co se vyzná v mapě.
Naposledy, Becks, a pak toho nechám.
Tvoje chyba, žes na to upozornila.
Pro mě za mě. To ty jsi trval na tom, že s tím sekneš.
Tohle je naposledy, slibuju. Tentokrát něco najdeme.
- Zjistíš, že je to těžší, než si myslíš. - Proč?
- Prodal jsi detektor. - A kruci.
- Co to sakra je? - Jo, já vím.
Ne, vážně - co to sakra je?
- Čtu dobře "Strážci vesmíru"? - Ty nálepky časem odpadnou.
Ne, nech je tam, jsou bezva.
- Prodal jsem svůj detektor. Trochu jsem si pohoršil. - Trochu?
S papírovým talířem na klacku bys na tom byl líp.
Jak hluboko pronikne? S tímhle najdeš jenom věci na povrchu.
Měl by sis zavázat oči, abys to měl napínavější.
- Naštěstí jsem přivezl náhradní. - Díkybohu.
Ale ne pro tebe, zelený strážce. Sám sis zavařil.
Pro tebe, Becky.
No teda, děkuju.
Andy ti vysvětlí všechny funkce.
Je to jednoduchý přístroj. Ne tolik jako ta jeho virgule.
Tady - zkus, jestli funguje.
Morfujeme!
- Přinesl sis sluchátka? - Nemá to konektor.
- Hlasitost? - Ne, jenom zapnuto a vypnuto.
Dobrá, takže ty budeš hledat
támhle na opačném konci toho pole.
Kdo je tohle?
Vypadají jako Simon a Garfunkel.
Helemese, helemese. Copak to tady máme?
Dej si odchod, Phile.
Nazdárek! Co má být tohle? Nový detektor?
Víc nepotřebuju.
Můj první dospělácký detektor od Maxíka.
- Švanda. - Vtipné.
Co tady děláte, Phile?
Přišel jsem vám říct, že jsme ještě neskončili.
- Ani zdaleka. - Sklapni, Paule.
Tohle stanoviště je příliš významné, než aby ho dobabrala banda amatérů.
- Dobabrala? - Jo, dobabrala.
- Protože ničeho jiného nejste schopni. - Babrání?
Ano, hňupe.
A až Národní asociace zjistí, co tady odvádíte za fušeřinu,
dosadí nás zpátky.
Hej! Padejte z mých pozemků!
Říkal jsem vám dvěma, ať se držíte dál.
Tahle cesta je veřejně přístupná.
Já vás na ní nechci.
Mám občanské právo tady být a vy s tím nic nenaděláte.
Pošlu na vás psy.
- Jaké psy? - No tak, holky! Kde vás mám?
Honem, na ně!
No tak, holky! Rychle!
Tak kde jste?
Na ně, honem! Na ně!
To je ono, hodné holky!
Hodné. Ke mně.
Hodné holky. Moc hodné. Výborně!
Veřejná cesta! Spadl z višně.
O tom, kdo může na moji farmu, rozhoduju já.
- Děkujeme, pane Bishope. - Larry.
- Takže jste našel svoje psy? - Ne, tihle jsou noví.
Mám je od policajtů. Nejspíš mi nadělají spoustu vrásek.
- Jsou nádherní, Larry. - Že jo? Že jsou nádherní?
Psiska pitomá.
Jestli je všechno v pohodě, tak já už půjdu.
- Dejte mi vědět, až najdete nějaký poklad. - Spolehněte se.
Jdeme, holky. No tak, poběžte!
Hodné! Hodné holky.
Tak rychle, pospěš! Přestaň tam čmuchat. Jdeme!
- Brzy nashle! - Nashle.
Moc hodné.
Tak jo... začneme v támhletom rohu.
Morfujeme!
Hodně štěstí.
Prohodíme si je, jestli chceš. Tenhle se dá rychleji pochopit.
Ne, dík. Ten můj mi vyhovuje.
- Určitě? - Jo.
Ale tamtoho bych se nezbavovala.
- Fakt? - Jo.
- A proč? - Někdo by ho mohl potřebovat.
Fakticky?
Jo.
- Tys to věděl, viď? - Jo.
- Jak to? - Řekl mi to Lance.
Ne, přišel jsem na to sám, ale Lance mi to potvrdil.
Máš radost?
Jo.
Našel jsem svoje zlato.
Proč s tím chceš seknout?
Nechci, ale... však víš.
Ne, nevím.
Becky tohle nemůže nikdy pochopit.
A proč by měla?
Protože je to pro mě důležité. Chci, aby to pochopila.
Chápe, že je to pro tebe důležité.
To stačí, ne? Není nutné, aby se do toho dala taky.
Je to koníček, toť vše.
Chlapi mají koníčky a ženské je nechápou, tak je to odjakživa.
Vezmi si třeba... kolik ženských je zažraných do vlaků?
Kolik ženských obětuje odpoledne,
aby si srovnaly gramofonové desky podle abecedy?
Nechtěl bys strávit večer s krásnou ženou tím,
že si budete porovnávat svoje sbírky komiksů, že ne?
To, co chceš, je, aby tvoje partnerka
zakroutila hlavou, převrátila oči, podívala se na tebe
a řekla...
"Ty a ty tvoje koníčky...
chlapy nikdy nepochopím."
Měl jsem jednoho kamaráda.
A ten měl kaktus.
Ten samý kaktus trůnil na okenním parapetu 15 let.
A pak mu jednoho dne kdosi daroval druhý kaktus.
A během šesti měsíců...
se musel přestěhovat do většího domu,
aby měl dostatek místa na svou sbírku kaktusů.
Ale taková ženská může mít
dva, tři kaktusy
a řekne ti...
"Jo... víc kaktusů nepotřebuju."
- Co máš? - Očko z plechovky.
1986...
Shandy Bass.
Pivko?
Jo, proč ne.
Zítra je taky den.
Vydáš se pustinou po stopách mých?
Prosmýčíš keře a trní?
Budu tvůj poklad.
Já dotyk králů, dech větru mnohokrát pocítil,
já ptačí zpěv jak vlastní řeč znal,
nic jiného jsem nevnímal.
Já čekám, kde jsi?
Můj kámoš Paul sbíral sbírky.
Sepsal paměti - Sebrané spisy sběratele sbírek.
Pokud vím, zatím mu to nevydali.
Přeplaveš oceán po stopách mých?
Probádáš samé dno moří?
Budu tvůj poklad.
A s přízraky těch, kdo již nevydají vzdech,
následuj mě tam, kde láska zbloudilá
dál čeká, kde jsi?
Dál čeká, kde jsi?