Slyšel jsi o staroušovi Bobu Cromerovi?
- Co je s ním? - Exhumovali ho, kamaráde.
- Cože?! - Vykradli jeho hrob.
Kdo?
Nikdo neví. Noční ptáci.
Povídá se, že ho pohřbili s jeho nejfajnovějšími nálezy.
S guinejí Jakuba I., středověkým prstenem, s tím vikinským nákrčníkem.
Přišli v noci a vykopali ho.
Neuvěřitelné.
- Co lidi neudělají pro kousek zlata. - Jo.
Chudák Bob.
Vsadím se, že nečekal, že skončí na opačném konci detektoru.
Překlad: datel071
Ne...
pojem toho, co lidé považují za krásné,
se v průběhu času mění.
Tak třeba...
v tudorovském období
by mohli za velmi atraktivního považovat i tebe.
Hubeňour, chlupy na bradě, dlouhé vlasy.
Navlékni si kolem krku krejzlík a Bětka I. z tebe bude paf.
Jak daleko do minulosti by ses musel vrátit ty,
aby tě někdo považoval za atraktivního?
Ne, ne, ne...
můj čas se blíží.
Tipnul bych za pár let.
Pro dnešek končím, zajedu do města. Slíbil jsem, že se stavím v knihovně.
Sophie s Peterem tam hledají něco k tomu zřícenému letadlu.
To mi nic neříká.
Není to dost staré.
Dokud to není zapomenuté, tak mě to nezajímá.
- Mým cílem je něco jiného. - Aha. A co?
Nevím.
Mé srdce bloudí za čímsi, co pojmenovat neumím.
No páni.
Jo. Nespočinu, dokud si nezakřepčím svůj zlatý tanec.
Takže nejdeš?
- Ne, už něco mám. - Jo? A co?
Musím skočit do železářství.
Co máš?
ZKUTR.
Cože, skútr?
Ne, ZKUTR - zkorodovaný kus traktoru.
- Tos ještě neslyšel? - Jasně že ne, teď sis to vymyslel.
To je staré. Něco jako UHŘÍK.
- Povídej. - Ulomený hřídel kombajnu?
Ty mě houpeš.
- Ahoj. - Nazdar.
- Jak se máš? - Dobře.
- Dík, že mi s tím pomáháš. - To je v pohodě.
- Do bádání jsem celá žhavá. - Co že jsi?
Ale nic.
- Ostatní nepřijdou? - Asi ne.
- To je dobře. - Jo?
Jo. Byli z toho úplně na větvi. Hlavně ten vedoucí.
Terry.
- Bojím se, že budou zklamaní. - Jak to?
I kdybysme našli místo, kde to letadlo spadlo, nejspíš z něj moc nezbylo.
V DKDK jsme zvyklí, že toho moc nenajdeme. Na to jsme přeborníci.
Já?
Dělám v zelovoci.
Mojí parketou je zelenina a ovoce.
Věděla jsi, že 90 % cibule se zkonzumuje v zemi původu?
Mezinárodní obchod s cibulí téměř neexistuje.
Tahle veteš?
Děkuju. Mám ji už léta.
Jestli řídím? No, možná jsi...
možná jsi zahlédla to žluté auto, co stojí venku? To je...
správně...
TR7.
Už jsi o nich slyšela?
Dost jsem si s ním vyhrál.
Přestříkal jsem ho aztéckou žlutí, zatímco původně na něm byla...
správně...
žluť mimózy.
A co ty?
Máš auto?
Neříkej.
Jako to, co bylo v Návratu do budoucnosti?
Dal jsem si rok oraz.
Práce mi lezla krkem, tak jsem to zabalil a rok budu cestovat.
Sepsal jsem si, co bych chtěl udělat.
Mimo jiné najít místo, kde odpočívá můj děda,
- a položit tam věnec. - To je moc hezké.
Chci to udělat už dlouho.
Tenhle rok se k tomu konečně dostanu.
Co dalšího máš na tom seznamu? Hlavně neříkej bungee jumping.
- Chytit velkou rybu. - Může být.
Zamilovat se.
- Nemá to na seznamu každý? - Má?
Nevím. Já to na svém neměl hodně dlouho.
Ale už jsem připravený. A hodlám vyvinout soustředěné úsilí.
Jasně, tak to obvykle funguje.
- Jo? - No jasně. Rozhodneš se, že se zamiluješ,
usilovně se o to snažíš a lup ho - zamiluješ se.
- Sarkasmus? - Jo!
- To se ti povedlo, bravo. - Děkuju.
Co hledáš u své nové lásky?
Sarkasmus.
Jak bylo dohodnuto, letní slavnost bude inspirovaná Dickensem,
proto bych byla ráda, kdybyste se všichni dostavili ve viktoriánském.
Místní půjčovna má velmi široký výběr.
Je sice drahá, ale vyplatí se.
Jak zajisté všichni víte,
základní škola Oakfield Lane na loňské slavnosti vybrala 5000 liber
a já jsem odhodlaná je porazit.
Mohla bych vás požádat,
abyste před školou neparkovali ve druhé řadě?
Pan Dale musel včera na nákup a nemohl vyjet.
A jak to tedy máme dělat?
Musím parkovat čím dál tím dál a zbytek jít pěšky.
Máš to domů kilometr a půl, Janet.
No právě!
Už skoro nemá smysl jezdit autem.
Musíme si vyžádat víc parkovacích míst.
- Zdravím. - Ahoj, Lanci.
- Já jsem Andy. - Jasně, Lance je ten druhý.
- Ten legrační mužíček. - Legrační mužíček?
No jo.
- Jak to jde? - Jo, dobře.
Našli jsme článek v novinách a Sophie šla pro kafe.
- Paráda. Můžu se podívat? - Jo.
Tohle vyšlo druhý den.
Není tam žádná fotka, jenom že se to stalo poblíž Henburystone.
Ale píše se tam, že padalo čumákem kolmo dolů
- a že se skoro zavrtalo do země. - Je tam něco o posádce?
Ne. Myslím, že ne.
Na internetu jsem našel jejich jména.
Nepsalo se tam, co se s nimi stalo, jenom že všechny našli, což moc nechápu.
- Který byl tvůj děda? - Ukaž.
Jo, tady je - Reinfrit Schneider.
Kulometčík.
Jasně.
Sophie už je tady.
Andy! Já myslela, žes říkal, že to nestihneš.
Jo, ale zvládl jsem to.
Bezva.
- Můžu...? - Jo, jasně.
Takže...
Peter mi ukázal ten článek.
Jo. Doufám, že v dalších novinách budou nějaké fotky, měli bysme hledat dál.
Jo.
- Musíme toho projít hromady. - Jasně.
Tak se na to vrhneme, nebo bys radši...?
Ne, já... nechám vás, ať se na to můžete vrhnout.
Musím jít ještě nakoupit, takže...
- zatím se mějte. - Jo. Ty taky.
- Ahoj. - Ahoj, Lanci.
Já jsem Andy.
Andy.
Lidé z Whitehall Lodge si stěžují,
že jim rodiče parkují na vyhrazených místech.
Musíme se postarat, aby rodiče věděli, že se to nesmí.
Parkují také ve žluté zóně před školou,
musíme jim říct, že ani to se nesmí, i kdyby tam měli jen vysadit dítě.
Má ještě někdo něco?
- Frances? - Smíme parkovat v Meadow View Road?
Nikde není řečeno, že je vyhrazena pro rezidenty.
Ale oni tvrdí, že tam platí stejná omezení jako na Church Road,
i když tam nejsou žádné cedule.
Jestli tam nejsou žádné cedule,
- tak tam nejsou žádná omezení. - Rozumím.
- Takže tam můžu parkovat? - Ne!
Becky?
Omlouvám se, ale musím jít.
Ahoj.
Právě jsem utekla z pitomé schůze!
Je to spolek omezenců, co se umí bavit jenom o tom,
jak je těžké zaparkovat ty jejich podělané kraksny!
Páni moji, ty jsi ale naprdlá. Není ti nic?
Počkej. Vydrž chvíli, Becks.
Jenom mě to utvrdilo, Andy, že odtud musím vypadnout.
Chci si s tebou promluvit o té dobrovolnické práci.
Měli bychom do toho jít. Všichni tři.
Měl by sis poslechnout Martina. Zní to báječně.
Andy?
Promiň, něco tady mám. Uvidíme se doma.
Tohle budu muset vzít.
Haló?
To jsem já. Kde jsi?
Vždyť jsem ti to říkal - v železářství.
Aha, já zapomněl.
Hrajou tam mariachi?
No jo, já vím...
mají zrovna mexické odpoledne.
Já jen...
zapomněl jsem se tě zeptat, jestli jdeš do klubu.
Tak jo.
Uvidíme se tam.
Mohl bys mi vzít nějaké hřebíky?
Galvanizované.
Jo, dobře.
Už musím končit - právě přinesli piňatu.
Adios.
Kde jste kdo?
Tady jsem.
Ahoj, dlaždiči.
- Byla jsem hodně sprostá? - Jo, zbytečně moc.
Bože! Ti mě umí vytočit!
Jednou ti to natočím - jejich problémy s parkováním.
Ty jejich řeči, ježkovy voči!
- Ty rapuješ? - Ne, jenom náhoda.
- Řekni ještě něco. - Já chci změnu, Andy.
Chci z té školy vypadnout a zkusit něco jiného, jet někam jinam.
- Ne, to se nerýmuje. - Nesnažím se rýmovat.
- Tak jo, promiň. Co jsi říkala? - To je jedno.
Nemůžou tě vyhodit, že ne? Za to, žes odtamtud vypadla jako cukrář.
Nevypadla jsem jako cukrář, prostě jsem odešla.
Byli bysme v pěkné bryndě, kdybys přišla o práci.
- Chci ti něco ukázat. - S výpovědí nespěchej.
Neuhodneš, co jsem viděl.
Lance si asi vzal k srdci naši radu, ať zkusí internetovou seznamku.
Držel se za ruku s nějakou holkou, a přitom tvrdil, že jde do železářství.
Jo? Známe ji?
- Ne. Byla o dost mladší než on. - Jak moc?
Něco přes dvacet?
Byli v kavárně. Neviděl mě.
A drželi se za ruce?
Jo. Dotýkali se, flirtovali.
Pořád tvrdil, že do toho nejde, ale nevím, jak jinak by se tak rychle seznámil.
- Proč se ho prostě nezeptáš? - Ne, řekne mi to, až bude chtít.
Co je tohle? Co je to?
To je denarius.
Řekni "stříbrný denarius Marca Aurelia".
Tak nic.
Tady to je. Vypadá to, že se zřítilo tak rychle,
že se díra po něm znovu vyplnila.
- Od toho díry jsou. - To je nechutné, Russelle.
Bylo tak hluboko, že ho tam nechali. Od té doby se s ním nehýbalo.
Koukněte na tu věž.
To je St Giles.
Vidím na ni z karavanu.
Tam bysme měli začít.
Poznáte, odkud to fotili?
- Těžko říct. - Jo, je vidět jenom špička kostela.
Měli bysme se tam zajet podívat.
Terry, jestli to místo najdeme,
budu muset požádat ministerstvo obrany o povolení, abych tam směl kopat.
Nemohl by to mým jménem udělat DKDK?
- Žádost klubu bude vypadat líp. - Žádný problém, příteli.
Mám nápad.
Až ten vrak najdeme,
co takhle uspořádat letošní soutěž tam?
Svolat všechny tam. Čím víc, tím lépe. Udělat grilovačku, pořádně to oslavit!
- Můžu si kousek toho letadla nechat? - Já nevím, Hughu.
Přivezu si trakař.
Počkejte, lidi, takhle jsem si to nepředstavoval...
Chci to místo najít, vzdát dědovi poctu. Nechci tam davy lidí.
Obeženeme to tam páskou.
Přejete si? Pane starosto?
Můžete na slovíčko, Terry?
Ale jistě, pane starosto.
Jsme poctěni, pane.
Jak vám mohu pomoci?
Potřeboval bych službičku. Od těch vašich detektorů.
Detektoristů.
- Co prosím? - Ale nic.
Zatrolená věc...
asi jsem někam zašantročil svůj obřadní řetěz
a napadlo mě, že byste mi ho mohli najít.
Vůbec žádný problém, pane. Okamžitě na to nasadím tým.
- Russelle? - To nebude třeba, je zbytečné...
Russell má na starosti naši novou službu - hledání ztracených šperků.
- Tady pan starosta ztratil svůj řetěz. - Co že to?
Obřadní řetěz.
Nemělo by být těžké ho najít - je to pořádný macek.
- Řeknu Hughovi. - Ne, to nebude...
Hughu! Pan starosta ztratil řetízek.
Hugh hledá ztracené šperky spolu s Russellem.
Jsou velmi úspěšní.
- Psali o nás v místních novinách. Možná jste to četl. - Ne.
- Mám knihu výstřižků, kdybyste se chtěl podívat. - Ne.
Děkuju.
Nechci dělat zbytečný rozruch. Je hloupost zatahovat do toho tolik lidí.
Kde jste ho ztratil?
Někde ve vysoké trávě nebo v houští
nahoře poblíž parkoviště u Barnfatherského lesíka.
Na parkovišti u Barnfatherského lesíka?
Jo, vždyť to tam znáte... tak tam.
Tam jak všichni jezdí po setmění?
Nemám tušení, co se tam děje po setmění.
Já jsem venčil psa, zachytil jsem za větévku
a cvrnk - už letěl do mlází.
Tak to abysme tam vyrazili.
V houští, nalevo od parkoviště.
- Tak jo. - Jakmile budete připraveni.
Jestli se nám ho podaří najít...
- Ano? - Můžeme zavolat novináře?
- Aby nás vyfotili? - Do knihy výstřižků.
Ne... to ne...
protože... to by nešlo.
Chtěl jsem klubu poslat anonymní dar, kdybyste ho našli,
a nerad se svými příspěvky na charitu chlubím,
takže jakákoli publicita by mi mohla zabránit tento dar učinit.
Chápete?
Ano, asi ano.
Výborně.
Takže si rozumíme.
Přemýšlel jsi někdy, co bys vystřihl za taneček, kdybys našel zlato?
Ne. Zkoušet si ho předem přináší smůlu.
Musí to být spontánní.
Jo.
Jo, nemám tušení, co z toho vyleze, až ten den přijde,
ale určitě to bude bujaré.
Ať to není moc bujaré, vzpomeň si na Dereka Hoofa.
No jo.
- Vykloubil si kyčel. - A nakonec to ani nebylo zlato, ne?
- Víčko od lahve na mlíko. - Trapas.
- Zdravím. - Ránko.
- Zdarec. - Máte se?
Tak to je on?
Ten slavný detektor kovů?
Jo, tohle je CTX.
Jeden z prvních v Anglii.
Trochu jsem ho vytunil. Přidělal jsem mu větší kotouč,
v půlce sezóny ho asi znovu převoskuju.
Jak to funguje?
- Kde se to zapíná? - Ne, nerad bych ho zapínal
tak blízko auta, když je nad námi elektrické vedení.
- Mohl by se přetížit... - Sledujte mě, najdu si poklad.
Tady nic nenajdeš, nemáš ho správně...
ne, nemáš ho správně...
Zapípalo to. Něco jsem našel.
Nemáš ho nastavený. Bude to nějaká plechovka. Takhle u silnice.
- Budou to jenom odpadky. - Přineste mi rýč. Tohle je paráda.
- No tak, snad to nechceš vyhrabávat? - Co ukazuje?
35 - to je dobré?
- Není to přesné, nic to neznamená. - 35?
Tak dejte mi ten rýč.
Klidně si kopej, jestli chceš, ale je to ztráta času.
- Možná bysme ti měli... - Zapomeňte, tohle je můj poklad.
- Plechovka od koly. - Neříkal jsem to? - Říkal.
- Já říkal, že to bude plechovka. - Neskutečné.
A tys mě neposlouchal. Není možná.
- K smíchu. - Se zelenáči je to pořád dokola.
Poprvé si vyrazí a už sežrali všechnu moudrost světa.
- Copak si dají říct? - Co to bylo? Plechovka!
Bylo jasné, že to bude harampádí.
Je pravda, co říkala Sophie -
- že Terry loni vyletěl do povětří? - No jo.
Prý ho to vyhodilo metr a půl vysoko.
Nikdy bych nevěřil, že svět detektoristů je plný nebezpečí a nástrah.
- Věř tomu, chlapče. - Je to extrémní sport.
Rychlý a zběsilý.
Když už jsme u toho, držte si klobouky, dámy a pánové,
tamhle je anglosaská kruhová věž a kostel.
Trefa.
Není se moc čeho chytit.
Můžeme ji obejít kolem dokola a hledat nějaké záchytné body.
Tak dobře.
Zakřičte, až něco najdete.
Aha... tak jo.
Stejně je to naše povolení. Co si dát pár hodin?
- Proč ne. - Tak zatím.
Já myslel, že tě klepne, když popadl tvůj detektor.
Ty bys začal drnkat Bobovi Dylanovi na kytaru, aniž by ses ho zeptal?
- Ne. - Ne.
- Detektor je pro muže něco jako jeho... - Jeho co?
- Žena. - Žena?
Ty víš, jak to myslím.
- Na cizí detektor se nesahá. - Ani na cizí ženskou.
Přesně tak.
Viděla jsi, jak se tvářil? Já myslel, že se rozbrečí.
- Neměl jsi mu ten detektor brát. - Nemohl jsem si pomoct.
S Lancovými detektory není radno si zahrávat.
On jich má víc?
Legenda praví, že má falešnou knihovnu,
za kterou je tajná místnost plná detektorů.
- Fakt? - Vypráví se to.
To je ujeté! Proč s nimi kamarádíš?
- Nejsou ujetí. - Ale jsou! Jsou to exoti!
Vedle nich jsi relativně normální.
Mám je ráda, jsou to kamarádi.
Nejsem nadšený z toho, že chce Terry uspořádat soutěž u toho vraku.
Měla to být moje chvíle.
Nemyslí to zle. Ale když si něco vezme do hlavy...
Nemohla bys za ním zajít? Zkusit mu to rozmluvit?
Zkusit to můžu.
Dík.
Nechtěl jsem tvoje kamarády urazit.
Odpuštěno.
Jsou ujetí. Proto je mám ráda.
Panebože!
Co jsou zač?
Vypadají jako...
Simon a Garfunkel.
Pedro.
Jo.
Šuměnky?
Šuměnky. Jasně.
- Vitacit? - Ten se nabízel.
No jo, promiň.
Becky říkala, že tě s někým viděla. Ve městě.
- Jo? S kým? - Nevím. S nějakou ženskou.
Kdy?
Myslím, že to bylo v úterý odpoledne.
Nevím...
možná to byla ta stařenka z přízemí.
Ne, byla mladší.
Paní Morrisová vypadá na svůj věk dobře.
- Kolik jí je? - 93.
Rozhodně byla mladší.
Vzkaz od Sophie.
"S&G výstraha - míří k vám."
S&G výstraha? Co to je?
Nazdárek!
Staří přátelé.
Tak tak.
- Dlouho jsme se neviděli, viďte? - To ano.
- Uplynula spousta vody. - Rozbouřené vody.
Co prosím?
Rozbouřená voda. Jak je přes ni ten most.
Narazili jsme na Sophie a jejího šamstra.
- Neřekl bych, že spolu chodí. - Zasáhl jsem citlivé místo?
Ne.
Pověděli nám o tom zříceném letadle.
- Oni vám to řekli? - Ten kluk. Jo.
Zřícené letadlo, dědeček...
moc dojemný příběh.
- Kam tím míříte? - Je to skutečný důvod?
Nebo je v tom něco jiného?
- Něco, co usilovně hledáte? - To první.
- Opravdu? - Jo.
Na kladení věnců detektor kovů nepotřebujete.
Moudrá slova.
Vlastně jsme vám chtěli osobně poděkovat.
- Založili jsme zbrusu nový klub. - Neříkejte.
Ano. Prokázali jste nám laskavost,
když jste pohltili některé naše méně oddané členy a umožnili nám zeštíhlení.
Je z nás vysoce efektivní jednotka
zahrnující zhruba tucet elitních detektoristů.
- Jak si říkáte? - Prsťoví žraloci.
- Ble. To jako fakt? - Fujtajbl.
Co je na tom špatného?
Zní to trochu... já nevím...
agresivně.
Invazivně.
Neřekl bych.
- Predátorsky. - Predátorsky. Přesně.
Žraloci jsou vysoce efektivní lovci.
A vy s vašimi detektory jste jako žraloci,
co nebrázdí vodu, ale prsť,
na lovu za kovy místo za potravou?
Jo, přesně tak.
- Aha, jo, fakt dobré. - Jo, to funguje.
- Hezké. To se vám povedlo. - Jo.
Takže doufáte, že se s vámi podělíme o naše povolení?
Tak to si počkejte -
až půjde žid z pouti.
K neuvěření. Proč mám problém rozumět tomu, co říkáte?
Protože jste blbí jak pecky.
- Necky. - Kecky.
Jdeme, Paule.
Nech toho.
To jsou ale vydlabanci.
Co tady dělají? Co vědí?
Zavolej Sophie.
Ať řekne Peterovi, aby držel jazyk za zuby.
Ať už ani nemukne.
Hlučné ticho.