Jakže to má vypadat?
No, je to...
velký masivní řetěz, který starosta nosí při zvláštních příležitostech.
Aby všichni poznali, že je starosta.
- A ztratil ho tady? - Tak to říkal.
Proč by si ho bral sem?
Můžeme oba jenom hádat.
Asi bude lepší nad tím moc nepřemýšlet.
Nebuď LAMA, nakupuj na PoštovnéZDARMA.cz
Myslíš, že tohle starosta dělal?
Co z toho?
Tamto.
Je to možné.
Možná ne úplně přesně tohle, ale určitě něco na ten způsob.
Myslíš, že měl na sobě řetěz, když to dělal?
Nejspíš jo.
K čemu?
Asi mu dodává pocit moci.
- Nepůjdeme radši domů? - Jo.
Nechci se tady zdržovat ani o chlup déle, než je nutné.
Ta si užene smrt.
Překlad: datel071
Lanci! Ahoj.
Sophie. Zdravím.
- Co ty tady? - Já...
já jenom...
nakupuju pár maličkostí.
Hezká kytka.
Jo, rozveselí mi byt.
- Co je to za...? - Frézie. Aspoň myslím.
A bonboniéra?
Jo, dopřeju si laskominu.
Proč by ne?
No právě.
Taky cítíte začátek devadesátek?
Ne.
No nic. Rád jsem vás viděl.
My tebe taky.
Užij si ji!
- Co prosím? - Tu bonboniéru.
Jo... jo.
Zvoní ti mobil!
Volá Sophie.
Můžeš to zvednout? Jsem v tom až po lokty.
Ahoj, Sophie, tady Becky.
Jo, zrovna přebaluje.
Aha.
Vydrž.
Sophie právě potkala Lance a má pocit, že se něco semele.
- Co jako? - Co jako?
Viděla ho, jak v sámošce nakupuje propriety na romantický večer.
Probůh, snad si nenašel pokyny na internetu.
- Musím si umýt ruce. Co kupoval? - Co kupoval?
- Kytku, bonboniéru, vodu po holení. - Co zač?
- Frézie, Ferrero Rocher, Fahrenheit. - Ježíši!
Haló? Podezřelý je stále v dohledu?
Sleduj ho z bezpečné vzdálenosti a podávej průběžné zprávy.
A Sophie? Měj se na pozoru.
- Jste jak malé děti. - Máme o něj starost.
- Nechceme, aby ze sebe udělal blázna. - Protože na to ty jsi expert?
Co kdybysme si zítra večer někam vyrazili?
- Jenom my dva. - Jo, proč ne. Co tak najednou?
Není to tak najednou. Prostě navrhuju večeři v restauraci.
Bezva. Kdo bude hlídat?
- No, nedá se nic dělat... - Tvoje máma?
- Je k mání. - No bodejť, kdo by ji chtěl.
Myslela jsem tím, že nás nic nestojí.
Aha, promiň.
A je to jeho babička.
Jenom se mi nelíbí, že jsme na ní tak závislí.
Myslím, že mám plán, jak se s ní vypořádat.
Vražda? Fakt? Tak jo.
- Žádná vražda. - Někoho znám. Brnknu mu.
Žádná vražda!
- Koukni, Forrest Gump. - Fakt že jo.
- Zdravím. - Jenom tady něco hledáme.
Jo, něco... něco jsem ztratil.
- Asi to už nenajdeme, co? - Ne, asi ne.
- Bylo to drahé? - Co?
- Ta věc, co jsi ztratil. - Ne, jenom levná cetka.
Asi se na to vykašleme. Kašleme na to.
Kdo to byl?
Netuším, ale špehovali tě.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak se máš? - Jo, ujde to. Dobře. Co ty?
Dobře.
- Co kdybysme...? - Jo, tak jo.
- Je to rozumné. - Ne, je to děs.
Není to děs, mohlo by to být...
Vypadá to jako bělouš.
Tak 22, 23, blondýna.
Jo, to je ona. Viděl vás?
Ne, ale ona jo. Na špehování jsem levá.
To už jsme zjistili.
Zahodil bonboniéru i kytku?
Jo, ale odér vody po holení se pořád vznášel ve vzduchu.
Neuvěřitelné, že?
Kolik informací dnes máme přímo na dosah.
Svatá pravda, Sheilo.
A co všechno Terry dokáže se svým počítačem.
- Víte, kam minulý týden mailoval? - Kam?
- Na Nový Zéland. - Fakt?
Terry!
- Terry, prosím. Hughův bratranec je automechanik. - Ne.
Terry, pověz jim, kam jsi minulý týden mailoval.
- Na Nový Zéland. - Co jsem vám říkala?
Jo. Byla to brnkačka. Jedno kliknutí.
Známým, které jsme potkali v národním parku Peak District.
Rorymu a Simone.
- Už dorazila odpověď? - Ještě ne.
Pojďte se podívat, co jsme objevili.
Omlouvám se, že jdu pozdě.
Musel jsem... něco zařídit.
Hezky voníš.
Jsme si dost jistí,
že tohle je ten samý pohled na kruhovou věž,
kvůli tadyhle tomu oknu.
A fotili to odtud tímhle směrem, zhruba tam, kde jsme minule parkovali.
Tam jsou jenom pole, na ta máme povolení.
Přímo tam jsme zatím nebyli, ale patří k té samé farmě.
Ne. Máte to špatně.
Nemáme. Proč?
- Jste na opačné straně kostela. - Jak to?
Koukněte na tu motorku.
Čísla na espézetce jsou obráceně. Ta fotka je převrácená.
Páni, máš pravdu!
To okno je na opačné straně věže.
Bude to tady.
Na tohle pole bohužel povolení nemáme.
- Jejdamane. - Co je?
Russelle, jestlipak už jste se poohlédli po tom starostově obřadním řetězu?
Zkoušeli jsme to, ale nemáme na to žaludek. Tam nahoře je to děs.
Budete muset sebrat odvahu a vrátit se tam,
protože nemýlím-li se, tohle pole...
patří samotnému panu starostovi.
Takže Russelle, Hughu, vaším úkolem je ten řetěz najít,
vrátit ho a namísto přislíbeného charitativního daru
zkusit přemluvit pana starostu, aby nás nechal hledat na své farmě.
Musíme? Tam nahoře je to Sodoma Gomora.
Hugh tam viděl věci, na kterých by zrak jinocha neměl nikdy spočinout.
- Od té doby o tom nepromluvil. - Ale no tak, pochlap se, Russelle.
- Běž si tam sama! - Leda nohama napřed.
No právě. Tam bys shnila natošup.
Russi!
Vůbec by mě nepřekvapilo, kdybysme tam s Hughem chytili nějakou infekci.
Tak si oblečte ochranný oděv.
No tak, braši, vzmužte se! Děláte to pro klub.
Mohli byste tam zajet hned teď.
Zajedeme tam ráno.
Cože? Tam jak po setmění všichni parkujou a pak...?
Přesně tak.
Co tam starosta dělal s řetězem na krku?
Třeba ho to vzrušuje. Lidé jsou různí.
- Terry si rád obléká... - To Lance nemusí... nikdo to nemusí...
Už se to nese!
Tuhle rundu platím já. Takže tu máme jednoho JD s C,
G s dietním T, tři velké 1664 a Dubonnet s limonádou.
- Kolik to dělá? - 24,50.
- Drobné si nechte. - Díky.
Tak co, Sheilo, těšíš se, až vyrazíš na pole s detektorem?
Pánbůh chraň, Petere, neznám nic nudnějšího.
Stejně máte v klubu slušné procento žen.
Pravděpodobně nadprůměrné.
A taky máme dvě lesbičky a jednoho Asiata.
Jsem na to hrdý.
Louise a Varde jsou také ženy, Terry, nejsou to jen lesbičky.
Víte, jak to myslím. U nás jsou zastoupené všechny menšiny.
Ženy jsou menšina?
Vy víte, jak to myslím.
Nejsem si jistá, Terry.
Probůh, tohle je minové pole! Radši budu držet jazyk za zuby.
- Koukněte, zase ti chlápci. - Do háje.
Dobrý večer, dámy.
No jistě, ta vaše hláška. Výborná, ohromně vtipná.
Tady je máme - Prsťové žraloky.
- Koho? - Slyšel jsi dobře.
Ano, prošli jsme reorganizací. Teď si říkáme Prsťoví žraloci.
Fuj.
Nechápu, co proti tomu názvu všichni mají.
Jednohlasně jsme ho zvolili z velmi zajímavého užšího výběru.
Aha, co jste tam ještě měli?
Prsťoví surfaři.
- Vy jste Peter, viďte? - Správně.
Nemohli bychom si promluvit o tom vašem pátrání?
Zřícené letadlo?
- No jasně. - V soukromí, prosím.
Tihle lidi mi ho pomáhají najít.
Každá informace je vítaná a rádi si ji poslechneme.
Uvědomujete si, že potřebujete povolení Ministerstva obrany,
abyste mohli začít kopat, pokud to místo najdete?
Pracuje se na tom. Díky.
A že u toho bude muset být pověřená osoba pro nálezy,
aby zaznamenala vše hodnotné?
Nečekáme, že najdeme něco hodnotného.
- Nečekáte? - Ne.
Kam tím míříte?
V souladu se zákonem o ochraně vojenských pozůstatků z roku 1986
- musí každé místo zřícení... - Všechno je podle předpisů. Žádný strach.
Díky za pomoc.
Dobrou noc.
Dobrou.
Kokoti.
Z těch dvou mi naskakuje husí kůže.
- Konkurenční klub? - Sophie jim dělala špióna.
- Fakt? Nezmínila ses. - Jo. Nemůžou mi to zapomenout.
Jejich metody jsou... nesolidní.
Noční ptáci.
Tys byla Noční pták?
- Ne, skočila jsem jim na špek. - Zachránili jsme ji před temnou stranou.
To je k popukání. Já věděl, že mi na tobě něco neštymuje.
Sklapni.
Docela si sedli.
Sophie a Peter? To nebude nikdy klapat.
- Proč by jim to neklapalo? - Je na ni moc starý.
Myslíš?
Nevím. Jaký je podle tebe rozumný věkový rozdíl?
Někdy i deset let.
A co dvacet?
- O tolik starší není. - Ne, ale... je dvacet let hodně?
Asi jo. O co ti jde?
Ale o nic.
Jdeš domů?
Peter mě sveze.
Vždyť bydlíš na konci ulice.
Jo...
Aha... jo, ne... jasně, jo. Tak se teda mějte.
- Jo, ahoj. - Měj se, Andy.
Dáme se do toho, ať už to máme za sebou.
Russi!
- Fuj! - Co je?
Koukni.
No jo.
Už jsem jich tady pár zahlédl.
Všemožných barev.
Je použitý?
Vypadá to tak. Je na něm uzel.
No jo.
Já na něj sahat nebudu.
Ani já.
Sundej ho klackem.
Seženeš mi nějaký klacek?
Měl to ve vlasech.
Vážně, šlo to ven takovou silou, že to vystřelilo vzadu plínou,
po celých zádech a měl od toho ulepené vlasy.
Musel jsem mu to vyčesávat.
Fakt to chceš rozebírat po jídle? Zrovna jsem dojedla karamelový pudink.
- Dáme si ještě něco k pití? - Proč ne.
Tak jo.
Pamatuješ, o čem jsme mluvili, než se narodil Stan?
Chceš říct, že jsme nemluvili pořád jenom o hovínkách?
Skoro nikdy.
Mluvili jsme o budoucnosti, o tom, co chceme dělat.
O našich nadějích a snech.
Můžu ti říct, co mi teplý Martin vyprávěl o té dobrovolnické práci?
Andy, prosím, aspoň o tom uvažuj, pojď si o tom promluvit.
Jestli je ti to tolik proti srsti, chci aspoň vědět proč.
Už jsem ti to říkal - Stan je moc malý.
Jak se budeme v Africe starat o tříměsíční mimino?
- Afričani to zvládnou. - Ty víš, jak to myslím.
Strašně se bojím, Andy, že když teď máme dítě, je konec,
že už nikdy neuděláme nic odvážného nebo vzrušujícího,
protože máme strach cokoli změnit.
Stana skoro nevidím.
Když to neuděláme teď, nemusíme to udělat už nikdy.
Musíme být odvážní. Oba.
Musíme si říct, "K čertu s tím, jdeme do toho."
- Jo. - Jo?
Něco na zakončení?
Ano, prosím. Dám si skotskou. Dvojitou, bez ledu.
Pane?
Jenom kávu bez kofeinu, prosím. Slabou.
Se spoustou mléka, ale studeného, aby nebylo moc horké, jen vlažné.
- Dáte si k němu žužu? - Ano, prosím.
Ukážu ti, co jsem našla.
Toutswemogala Hill v Botswaně.
Už pět let tam odkrývají civilizaci z doby železné.
Získali financování na další rok
a hledají nové absolventy archeologie na práci v terénu.
A koukni sem.
Nejbližší město je 50 km daleko,
takže začali poblíž vykopávek stavět vesnici pro lidi, co na nich dělají.
Založili školu a shánějí pro ni dobrovolníky.
Co ty na to?
Jo, to je... já nevím.
Koukni se na to, je to skoro moc krásné na to, aby to byla pravda.
- Kdo bude hlídat Stana? - My. Oba dva.
To bude těžké, když tam nebude tvoje máma.
- Vždycky úpíš, když k ní má jít. - Hodně nám pomáhá.
Ty jsi takový pokrytec!
Nejde jenom o tvoji mámu.
Bylo by bláznovství riskovat, když máš práci a stálý příjem.
Je to naše jediná jistota.
Dala jsem výpověď.
Cože? Kdy?
Když jsem se vrátila do práce, dala jsem zároveň výpověď.
Řekla jsem jim, že zůstanu jenom do pololetí.
Kdy jsi mi to chtěla říct?
Nechtěla jsem, abys byl ve stresu, že si musíš najít novou práci.
Chtěla jsem ti to říct, až si něco najdeš,
ale uběhly týdny a měsíce a ty jsi pořád na pracáku.
Ale ne, počkat... propásli jsme to.
Přihlášky se měly podat do včerejška.
Já vím. Podala jsem ji za tebe.
- V úterý máš pohovor. - Ježíši, co na mě ještě vybalíš?
Prostě na ten pohovor jdi.
Bude to dobrá průprava. A když ti to nedají, nic se neděje.
A když jo?
Tak si o tom promluvíme.
Prosím! Buď odvážný, prosím.
- Dvojitá skotská bez ledu pro vás, madam. - Děkuji.
A pro vás, pane,
slabá, řídká, vlažná, sladká káva bez kofeinu.
- Nechte si chutnat. - Děkuji.
Co je? Myslíš, že bych to žužu neměl jíst?
Myslíš, že po něm neusnu?
Botswana v Africe?
Ne, Botswana nad Temží.
No to mě podrž.
Šílené, co? Nemůžeme vzít mimino do Botswany.
- Na jak dlouho? - Na rok.
Úplně špatné načasování. Musíme počkat, až Stan vyroste.
Zní to báječně.
Cože? Ještě ty začínej.
Přijde mi, že je to přesně podle tvého gusta.
Ometání svinstva malými štětečky.
Proč bys po tom neskočil?
Nemůžeš se dočkat, až se mě zbavíš.
- S kým budeš chodit hledat? - O mě si starost nedělej.
Stejně teď asi nebudu mít na hledání tolik času.
Proč bys neměl?
Ale jen tak...
mám jiné věci...
s jinými lidmi.
Pamatuješ na starouše McWiffena?
Při hledání nosil dobové kostýmy.
Správně.
Přísahal, že pak najde víc věcí z té doby.
V redingotu a paruce údajně nacházel georgiánské přezky a mince.
Navlečený v tóze starořímské kousky.
Nechtěl bych ho vidět, když hledal prehistorické artefakty.
Úzký pásek králičí kožky.
A byl to chlap jako hora.
Viděl jsi Mastermind s celebritami?
Jo, otázky ze všeobecného přehledu byly k smíchu.
- Já se nedíval. Byl jsem venku. - Jak pro malé děti.
Nedíval jsem se. S někým jsem si vyrazil.
Všeobecný přehled v normálním Mastermindu je pěkně těžký.
Tu neznáš.
Proč mají celebrity lehčí otázky?
Pro kristovy rány, já vím, že s někým chodíš!
- Viděl jsem tě. A Sophie taky. - Kdy?
V kavárně, když jsi říkal, že jdeš do železářství, a taky v parku.
- Takže jsi ji viděl? - Jo. Tak si ty tajnosti strč někam.
Je krásná, viď?
- Netuším, zblízka jsem ji neviděl. Je? - Jo.
- Jak se jmenuje? - Kate.
- Kolikrát ses s ní sešel? - Třikrát.
Kolik jí je?
Dvaadvacet.
Co je?
Neptej se, víš moc dobře, co je! Není na tebe trochu mladá?
Ne.
Je tak akorát.
Přestaň mluvit v hádankách a řekni mi, o co tady jde!
- Je to moje dcera! - Bezva! Děkuju!
- Je to... - Ne, ne, ne! Musím to...
zpracovat.
- Tvoje dcera? - Jo.
- Věděl jsi o ní? - Jo.
A neřekl jsi mi to?
Proč bych měl?
- Nebyl důvod, je to jenom prkotina. - Minulý týden jsem ji viděl poprvé.
Vypadá úplně jako její máma.
Kdo je její máma?
Znal jsem ji jenom pár měsíců.
Byla zhruba v Kateině věku.
Zamiloval jsem se do ní - až po uši.
Letní románek.
Potkal jsem dívku, strávil s ní léto.
- A co dál, a co dál, měls ji opravdu rád? - Tak hele!
- Já se ti tady svěřuju. - Promiň.
Každopádně...
na konci léta zjistila, že je těhotná.
Řádila jak černá ruka. Rozřezala mi postel vejpůl.
- Rozřezala ji vejpůl? - Řetězovou pilou.
- Podél? - Napříč.
Zmizela zpátky do Irska, už jsem ji nikdy neviděl.
A Kate tě našla?
Jo. Minulý měsíc mi poslala mail.
Vždycky jsem doufal, že to udělá.
Světlé zítřky, kamaráde.
Je čas stanout tváří v tvář dřívějším chybám.
A ty bys měl vzít tu práci.
Přijeli si pro ni popeláři? Pro tu postel.
Nakonec jsem ji rozebral. Odvezl jsem ji na skládku.
Musel jsem jet natřikrát.
Nebuď LAMA, nakupuj na PoštovnéZDARMA.cz