Jak to jde?
Je to randál.
Samé prozvuky a praskot, tak jsem zvedl diskriminaci,
o nehet jsem ho přiškrtil a vytočil nadoraz.
- Ty? - Jo.
Na dlouhou ruku strašný kravál,
tak jsem stáhl praháč a hloubku jsem o pár cenťáků ošulil odladěním na devítku.
- Našel jsi něco? - Horké šutry nebo šmuky.
Co máš?
Očko z plechovky. 1982.
Něco ovocného.
Možná Quatro.
Možná Lilt.
Nebuď LAMA, nakupuj na PoštovnéZDARMA.cz
Překlad: datel071
Co říkala?
Našla ten dopis a přečetla si ho.
Zuřila. Byla rozžhavená do běla.
A sakra. To zní strašidelně.
Já vím. Peklo nezná větších hrůz, než je... Becky.
Měl jsem jí to říct hned. Nevím, proč musím se vším dělat tajnosti.
Co budeš dělat?
Netuším. Asi pro ni nejsem dost velký nadšenec.
Nemám dost ctižádosti.
To není na škodu. Ctižádost se přeceňuje.
Všichni ti lidi v telce, co chtějí dosáhnout ke hvězdám,
co se snaží být nejlepší - vypadá to dost namáhavě.
Podle mě
nedostatek ctižádosti neznamená, že musíš ustrnout.
Znamená to, že tě nic nesvazuje.
Můžeš se vydat, kam tě vítr zavane.
Jo, ale jak to jde dohromady s Becky a její náturou?
Bezvadně, ne?
Becky je síla, co vás pohání, co vezme tebe a Stana na nová místa,
a ty jí přitáhneš opratě a ochráníš ji, když bude třeba.
Šmane, Lanci, kam na tahle moudra chodíš?
Jsem velmi moudrý muž.
Hej, mohl bys...
Hej!
To je Sophie. Ahoj.
- Ahoj. - Sophie.
Nazdar, Stanley.
- Podepři mu hlavičku. - Jo. Já vím.
Kde jste byli?
- Hledat. - Hledat.
Máte něco?
- Prozvuky a praskot. - Horké šutry a šmuky.
Právě jsem zjistila něco, po čem je mi ještě mizerněji než doteď.
Ukázalo se, že Peterovi v Německu zakázali vlastnit detektor.
- Není možná. - Za noční čórkaření.
Dvakrát ho chytili při narušování válečných hrobů.
Mizera. To jsme nemohli tušit.
Tušili jste to. Ale já vás neposlouchala.
I kdyby v tom letadle bylo zlato, mně to nic neříká.
- Není to to správné zlato. - Jdeš na tu soutěž?
Terry svolal poradu na doladění detailů.
Ne, nebudu se do toho míchat.
- Musím na pár dní domů. - Jo? Kdy se vrátíš?
Příští víkend.
- Tak zatím. - Jo. Hodný kluk.
- Držím palce v té soutěži. - Jasně.
Ahoj.
- Všechno v pohodě? - Jo.
- Nezlobil? - Užil si to.
- Můžeme si promluvit? - To už jsme udělali.
Neměla jsi ten dopis číst.
Nechtěj, abych se rozčílila. Kór když mám na sobě ohoz viktoriánské květinářky.
Tak jo. Proč máš na sobě ohoz viktoriánské květinářky?
Zítra máme školní slavnost. Říkala jsem ti to. Dickensovskou.
Přespíme u mojí mámy.
- Tak kdy si promluvíme? - Někdy jindy.
Tady ho máme - Terrydaktyla.
- Sire Lancelote. - Zdravím, hoši.
- Soutěž je nachystaná? - Jo, všechno klape.
Zmrzlinářský vůz mi vyfoukl Framlingham na tu jejich slavnost klobás, ale jinak...
- Myslíš, že někdo dorazí? - Ale jo, pár lidí by dorazit mělo.
Doufám, že přivítáme členy Lexworthských pátračů,
Steva a Gladys Langleyovy z Uxbridgeských objevitelů... já vím, já vím,
a pár lidí z Romfordských zachránců, včetně Ann, vdovy po Bobu Cromerovi.
Nezmiňuj se o té exhumaci.
Jo, asi je to příliš čerstvé.
Ale...
možná se tam bude snažit proniknout pár nezvaných návštěvníků.
Neměl jsem fotku těch dvou, takže tohle bude muset stačit.
Kdybyste je zahlédli čmuchat kolem, dejte vědět. Já už se o ně postarám.
Rozkaz.
No nic. Něco k pití? Ještě jednou to samé, slečinky?
Píchnu ti. Dvě ruce navíc.
Představíš nám tam svou dceru, Lanci?
Nejspíš ne.
Já myslela, že to máš v plánu.
- Nekoupil jsi jí detektor? - Asi jsem to zvoral.
Ale ne.
Zasypal jsem ji dárky a ona vzala roha.
Já myslela, že si tě našla ona. Tak proč by utíkala?
Nejspíš mě má za cvoka.
Hloupost.
Možná jsi byl moc hrr.
Ale jedno ti hraje do karet -
setkala se s tebou, Lanci.
A ty jsi... báječný.
Takže ona se vrátí, až bude připravená.
Děkuju, Sheilo.
Nechám ji, ať se rozhodne sama.
Ani jsem si neuvědomoval, jak často na ni během těch 20 let myslím.
Já vím.
Každý den si představovat,
co asi zrovna dělají.
Jak asi vypadají.
Jo.
Přesně tak.
Já vím.
Ahoj, Kate. To jsem zase já... Lance.
Chtěl jsem ti jenom nechat vzkaz.
Těch předchozích osmi si nevšímej.
Hlavně toho posledního.
Jestli sis ho ještě neposlechla, ani to nedělej.
Moc se mi nepovedl.
Byl jsem mimo.
Blábolil jsem něco o tom,
že mi nevadí, jestli mě už nechceš vidět.
Ale vadí mi to.
Teď, když jsem tě potkal, tě nechci ztratit.
Chci být součástí tvého života.
I kdyby to měla být jen maličká součást.
Nemusíš mi říkat tati.
Říkej mi, jak chceš.
Nemusíme spolu chodit bruslit a tak...
nebudu se tě vyptávat na kluky.
Hlavně se mi neztrať.
To bych asi nezvládl.
No nic... ozvi se.
Dej vědět, že jsi v pořádku.
Jo. Tak jo, měj se.
Tak tedy, čeká zde na vás, dámy a pánové,
vrak německého válečného Junkerse JU 88,
který se nám podařilo zachránit před nočními ptáky.
Jak sami vidíte, začali jsme odkrývat svrchní vrstvu,
abychom zjistili, co z toho letadla zbylo.
Budou na tom pracovat Russell s Hughem.
Vy ostatní můžete brouzdat, kudy se vám zachce,
ale držte se na polích vyznačených ve vašich mapách.
A mně nezbývá než říct, "Pořádně si dnešní den užijte!"
Takže skloňte cívky k zemi, radujte se z hledání
a nechť před koncem dne všichni zatančí svůj oslavný tanec.
Tak do toho.
Vypadá to, že počasí nám dneska bude přát.
Je prima vidět všechny hledat pěkně pohromadě.
Omrknout, jestli nezměnili techniku.
Co tvůj grif, Hughu? Děláš pokroky?
Řekl bych, že jo.
Tak se ukaž.
Jo, moc dobře.
Ale zkus se trochu víc předklonit. Nahrbit se.
Máš moc rovná záda.
Jo, to je lepší.
Uvidíme se u oběda.
TOMBOLA
Kam to všechno dáš?
Jednou si otevřu muzeum.
Jestli najdu vhodný prostor. A peníze.
Muzeum zdeformovaného kovošrotu?
- Muzeum letecké archeologie. - Jasně.
Zatím to dám do garáže.
Nebude to vašim vadit?
Já nebydlím s našima.
Proč?
Protože je mi dvaatřicet.
Co že ti je?
Dvaatřicet.
To jako let?
Jo.
- Tak proč ti pořád kupuju kolu? - Neptal ses, jestli chci něco jiného.
Myslím tím, proč taky někdy nezaplatíš rundu, když je ti dvaatřicet, do háje?
Máš snad syndrom?
Jaký syndrom?
Nevím. Syndrom, co způsobuje, že vypadáš mladě.
Ne. Prostě vypadám mladě.
Dvaatřicet.
Připadám si jako hřebeček.
Prodala jsi nějaké, Sheilo?
Zatím ne, Lanci.
- Kolik jich ještě máme? - 127.
Všichni naši členové už si ji koupili.
Myslel jsem, že si koupí náhradní, nebo pro někoho jako dárek.
Tak moment. Russell ji nemá.
Hughu! Řekni Russellovi, ať sem nakluše, pustí chlup
- a koupí si novou flísku! - Je tamhle!
Tak kdo to je?
- Terry. - Jo?
Terry.
Zdá se, že máme návštěvu.
Tak jo.
- Nechceš krýt záda? - Nechte to na mně.
Hej! Ty!
Nejsi na téhle soutěži vítaný.
Nejsi vítaný na tomhle poli a nejsi vítaný mezi detektoristy.
Je to moje pole.
To já vás sem přivedl. Nebýt mě, ani byste o něm nevěděli.
Není tvoje.
Zřekl ses veškerých práv, když jsi ho sem přišel tuhle v noci vyrabovat.
- Tu noc jsem tady nebyl. - To je lež.
Jako všechno ostatní od chvíle, co ses tady ukázal.
DKDK je hrdý na svůj přístup.
- Lidi, jako jsi ty, nepotřebujeme. - Lidi jako jsem já?
Lháře. Čórkaře. Odpornou havěť.
Víme o tobě všechno.
Co jsi provedl.
Všichni hledáme zlato, Terry.
Jediný rozdíl je, kam až jsme kvůli tomu ochotni zajít.
Těch rozdílů je víc, to mi věř.
Já to nedělám, abych zbohatl.
- Opravdu? - Opravdu.
Tak proč tady kopete?
V tom letadle žádné zlato není! Co by tam dělalo?
Ten, kdo tě o tom přesvědčil, si z tebe vystřelil.
Překopali jste to tady.
Ušetřili jste mi námahu. Díky.
Je čas jít dál.
Daleko se nedostaneš.
Hej.
Co je?
Ahoj.
Takže... takhle to chodí.
Sejdete se uprostřed pole, hledáte kousky kovu
a ten, kdo najde nejlepší kousek, vyhrál.
Tak nějak. Jo.
Ale takhle to většinou nevypadá.
Detektoristi jsou spíš vlci samotáři.
Jen v určitých obdobích roku se seběhnou a utvoří obří smečku.
Jeden z divů přírody.
Promiň, že jsem utekla.
Promiň, že jsem tě vyděsil.
- Ty ne, jenom... - Já vím.
Tak co máš v plánu?
Urovnám to s mámou.
- Jo. - Ale vrátím se.
A pokaždé si otevřu jeden dárek.
To může trvat hodně dlouho.
Máme spoustu času.
Hlavně probůh nekupuj další.
Jeden by sis měla otevřít hned.
Co to je?
Fotbalový míč.
Tadá!
- Doufám, že jsem trefil velikost. - Jo. Děkuju.
Je moc hezký.
- Měli ho jenom v téhle barvě. - Jo? - Jo.
- Dík. - Andy...
tohle je Kate, moje dcera.
- Ahoj, Kate. - Zdravím. Hodně jsem o tobě slyšela.
- Jo? - Jo. Hrozné věci.
Neposlouchej ho, je to trouba.
Našel jsi něco?
Jenom plechčo.
A to je co?
Něco jako lečo, ale z plechovek od pití.
To si děláš srandu.
Ne, musíš pochytit spoustu nového výraziva. Je to úplně nový svět.
Zvládneš to sám?
Sám?
Chtěl jsem ukázat Kate, jak se zachází s detektorem.
Aha, jasně, chápu. No jasně. Jo.
Stejně musím vyzvednout Stana. Když půjdu hned, někdo mě sveze.
Nezůstaneš na předávání cen?
Ne, uvidíme se pak.
- Těšilo mě, Kate. - Nápodobně.
Tak jak to funguje, tati?
No, až ho rozbalíš, uvidíš několik ciferníků.
Nezvedej ho. Děláš to dobře.
- 1:0 pro tebe. - Jo!
- Jdeš hledat? - Právě se vracím.
- Našel jsi něco? - Zajímá vás to?
Ani ne.
Díky za všechno.
Co máš v plánu?
Ohledně té Afriky.
Já nevím.
A co bys chtěl?
- Chci jenom chránit svou rodinu. - No tak ji chraň.
- Nevím, jak ji mám chránit v Africe. - Ty už si poradíš.
Existuje víc způsobů, nemusíš je chovat v bavlnce.
Je to na tobě.
Ale nemyslím, že odjede bez tebe. Jak ti vyhrožuje.
- Ne? - Ne. Miluje tě.
Neptej se mě proč. Pro mě jsi byl vždycky nemehlo,
ale Becky na tobě něco vidí a ona je mnohem chytřejší než já.
Přinejmenším ví, že jsi dobrý táta.
Ona dobrého tátu nikdy neměla.
Nemůže se o Stanleyho starat sama.
Jestli nejsi připravený na její vrtochy a eskapády,
tak jí budeš muset přitáhnout opratě.
- To nechci. - Fajn.
Protože bych ti velké šance nedávala.
Becky, jsem před školou. Můžeš na chvíli ven?
Pojď dovnitř.
Nemůžu. Mám moderní ohoz. Všichni by na mě civěli.
- Přemýšlela jsem o té Africe. - Ne, chci ti říct...
- Nemusíš jezdit. - Už jsem se rozhodl. - A máš pravdu. - Becky, já chci jet.
- Ne! - Já chci jet. Mýlil jsem se.
- Když nepojedeme teď, tak už nikdy. - Já nechci jet, byl to hloupý nápad.
- Takovou příležitost už mít nebudeme. - Já nechci jet, Stan je moc malý.
- Rozdělí nás to. - Sblíží nás to.
- Měl jsi pravdu. - Mýlil jsem se.
Vážně, Becky, musíme to udělat. Vyrazit vstříc dobrodružství.
- Ty, já a Stan. - Fakt?
- Bože, já nevím! - Musíme to udělat.
Netuším, co nás čeká, ale chci to zkusit.
- Tak dobře. - Jo?
Jo!
Je tu jeden zádrhel.
Měl jsem jim dát vědět už včera.
To je v pohodě.
Udělala jsi to za mě.
- Pro všechny případy. - Neuvěřitelné.
- Co se stalo? - Mluvil jsem s tvojí mámou.
Co ti řekla? Panebože, nechci to vědět. Co ti řekla?
Že mě miluješ.
Ty mě taky.
Pojď. Na zahradě zrovna hrají chyťte kluzkého čuníka.
- Cože? - Chyťte kluzkého čuníka.
- Co to je? - Viktoriánská hra.
Potřeš čuníka vazelínou a pak běháš a snažíš se ho chytit.
- To jako vážně? - Jo.
Děsná sranda. Pan Boxhall před chvílí přistál rovnou na zadku.
- Není to trochu kruté? - Ne, smál se tomu.
Já myslel pro toho čuníka.
Už sis všechno vyběhal? Víza a tak. Očkování.
Hotovo. Připraven vyrazit.
To já ne. Všechno zařídila Becky.
Ty mě vážně překvapuješ.
Tak jsem se rozhodl, že to udělám.
Je načase.
- Přejdu od slov k činům. - Jo?
Jo. Je načase.
Jak to vlastně chodí?
Nejdřív podáš přihlášku přes internet.
Spousta všemožných otázek.
Odpovědi pořádně zvaž. Ať máš větší šanci.
Přesně tak. Strávil jsem nad tím spoustu času.
- A fakt do toho jdeš? - Jo.
- Jen si to představ. - Já vím.
Budeš v Mastermindu.
Jo.
Myslíš, že v té židli dosáhneš nohama na zem?
To máš jedno.
Zabírají jenom obličej.
Co sis vybral jako specializaci?
Musíš si vybrat tři, pro každé kolo jednu.
Docela oříšek.
Uvažuju o britských opeřencích s výjimkou racků.
Racky nechceš?
Ne, rackové mě neberou.
Uznají ti to?
Nevím. Život a kariéru Lindy Lusardi jsem radši nenavrhoval.
Jo, to je trochu děsivé.
Co je na tom děsivého?
Nepřipadá ti strašidelné znát dopodrobna život nějaké ženské?
Minule měl jeden chlápek Virginii Woolfovou.
To bych nesrovnával.
Ke komu budeš pronášet ty svoje nesmysly, až budu v Africe?
Jen tak. Většinou stejně kašlu na to, jestli mě posloucháš.
Bezva. Většinou tě neposlouchám.
Tady je.
Máte něco?
Ne.
Tak ho chytili. Slyšela jsi?
Jo. Dobře mu tak.
- Takže fakt odjíždíš? - Jo, už to tak vypadá.
Závidím ti.
Za pár let uděláš to samé.
- Budeš mailovat? - Pochybuju.
Tak nic. Za rok se uvidíme a budeš mi o všem vyprávět.
Jasně.
Přímo tady. Přesně za rok.
- Platí. - Pivko?
Proč ne.
Slyšeli jste to?
Co jako?
Koně.
Ne.
Zdálo se mi, že slyším koně.
Tak jdeš?
Jo.
Počkejte chvíli.
Co máš?
56 - nezřetelných.
Jenom haraburdí. Kašli na to.
Vydržte.
Mám takové tušení.
- To máš vždycky. - Jo.
Jsi-li na pochybách, kopej.
Je to jenom další očko z plechovky.
A co když to není jenom další očko z plechovky?
Nebuď LAMA, nakupuj na PoštovnéZDARMA.cz