Máš něco?
Lindo!
Co máš?
Očko z plechovky. '78.
Falco Super.
Falco.
Super.
Překlad: datel071
Co je?
Jeď, jeď, jeď!
Jeď! Jeď!
- Říkal jsem, že počkám na konci ulice. - Nebyl jsi tam.
- Tos nemohl počkat? - Víš, jak zní dohoda.
Kdo dorazí první, vybírá si pole.
Nesmíme dopustit, aby tam Terra Firma - nebo jak si dneska říkají - byla před námi.
No jo...
v noci jsem měl parádní sen.
Jo?
Parádní.
- To si ze mě dělají legraci! - Parchanti.
Jsi připoutaný?
MOŽNOST PŘEDJETÍ
Jeď, jeď, jeď, jeď, jeď!
Víte, kam si můžete to svoje Arado?
To byla paráda! Jako Poldové z Hill Street nebo...
- nebo CHiPS nebo tak něco. - V té pravotočivé zatáčce...
...byl jsem jim přímo za zadkem.
- Byl jsi k té silnici přilepený. - To bylo... prostě úžasné!
Parádička. Parádička!
Takže ty myslíš, žes ani nebyl zhypnotizovaný?
Vím, že jsem nebyl. Ani náhodou.
Předstíral jsem, že jsem, ale nebyl jsem.
- A na lodi ti pak bylo stejně blbě? - Ještě víc.
Na konci už ze mě šla jenom pěna.
Konečně se doharcovali - Wallace a Gromit.
Pozdě.
Najděte si vlastní pole.
Kamaráde!
Kámo!
Pojď sem!
Doufám, že to za to stojí.
Co je?
- Koukni. Byly v tom krtinci. - Co je to?
- Keramické střepy. - Do pr...
- Počkej. - Víš, že mě keramika nechává chladným.
- Poslouchej mě chvíli. - Měl jsem tam fakt dobrý signál.
Koukni na to. Jsou z jedné strany zčernalé.
- No a? Vařili v tom na ohni. - Ne, ne, ne, jsou zčernalé zevnitř.
Vím, co to je. Poznávám to.
Podle mě je to kremační urna.
A tohle bylo římské pohřebiště.
Počkejte. Počkejte chvíli.
Stůjte!
Parchante.
- Já za to nemůžu. - Řekl jsi jim, že to tady je?
- Ne. - No tak za to můžeš.
Nebylo by to k ničemu. Odstranili by to ještě dřív.
O co tady jde?
Andy, probůh, ty to nechápeš, co?
Z kousku římské mozaiky žádné prachy nevytřískají.
Jenom by to zpomalilo výstavbu.
Tihle chlápci v Dubaji nebo kde chtějí hotový barák, aby jim začal sypat.
Tak co tady děláme?
Musel jsi tu dlaždici zvedat?
Tahle práce mě hodně brzo naučila jednu věc -
nikdy nezvedej dlaždice.
Nevíš, co pod nimi najdeš.
Mám toho dost. Končím.
Time?
Říkám, že končím.
- Pro dnešek? - Ne. Odcházím.
- Pro dnešek? - Ne. Nadobro.
- Odcházíš? - Jo. - Proč to neřekneš?
- Vždyť to říkám. Neposloucháš. - Hned by bylo jasněji.
Řekl jsem to. A řeknu to znova - odcházím.
Fajn.
Nachystám papíry.
Ta mozaika mě mrzí.
Měj se.
Ahoj, zlato.
Ahoj, cukrouši.
Zdravím, Coline. Já myslel, že jsi Toni. Je tady?
Dík.
Mám tě! Končíš?
Jo. Ty začínáš?
Jo. Mám noční.
No jo, míjející se lodě.
Řekl jsem Colinovi "zlato".
Proč?
- Myslel jsem, že jsi to ty. - Zmátly tě ty vousy?
Jo.
- Jak to vzal? - Skvěle. Zítra jdeme na večeři.
Milé. Takže nebydlí na lodi?
Promiň.
Neměl jsi mi říkat, že ta hypnóza zabrala.
Já myslel, že jo.
Celou dobu jsi mě obelhával.
Nebylo to schválně.
Obelhával jsem sám sebe.
Ale přemýšlel jsem.
Půjčím Kate svoje auto, aby mohla na víkend odjet pryč.
- TR7? - Jo.
- To neuděláš. - Už jsem se rozhodl.
Půjčím jí ho.
Když člověku teče do bot...
zoufalá situace si žádá zoufalé činy.
Když člověku teče do bot? Komu teče do bot - mně nebo tobě?
Nezvolil jsem nejšťastnější příměr.
Zoufalá situace?
I tady jsem mohl volit lepší slova. Každopádně chci říct...
Nevím, jestli chci být součástí zoufalé situace.
Celé mi to připadá trochu hloupé. Stejně jsem chtěla jet o víkendu za tátou.
Nejezdi. Teda jeď, jestli chceš,
ale já půjčím Kate svoje auto, takže...
jo... takže tak.
Ať ti práce utíká.
Když budeš unavený, dej si kafe.
Ahoj.
- Hádej, kam jedeme. - Kam?
Omrknout jeden byt.
- Fakt? - Jo. Hlavně se nenaštvi.
Na internetu vypadal fakt dobře, tak jsem domluvila schůzku.
Já myslel, že si to nemůžeme dovolit.
Propočetla jsem to. Nejsme na tom tak zle.
Když teď máš stálou práci,
můžeme si dovolit hypotéku i na něco takového.
Jenom ho omrkneme, jestli bysme na něj měli.
- Tak jo, fajn. - Jak bylo v práci? Co ta mozaika?
Jo, no, nakonec z ní nic nezůstalo.
Škoda.
Třeba bude jinde větší kus.
Jo. Možná.
Dobrý den.
Já... hledám Lance.
Neříkejte. A smím se zeptat, kdo jste?
Maggie.
No tak se postavte do fronty, Maggie,
protože Lance je můj a žádná jiná do něj svoje drápy zatínat nebude.
Jenom si z vás střílím. Jsem Kate, jeho dcera.
- Jeho dcera? - Jo. Takhle reagujou všichni.
Jsou překvapení, že existuju. Jako bych byla mýtické stvoření.
- Jako třeba jednorožec. - Přesně tak.
Nebo delfín.
Lance o vás ví? Protože já jsem zrovna na odchodu.
Jo. Jo, jdu trochu dřív.
- Tak běžte dál a počkejte na něj. - Děkuju.
- A omluvte ten čurbes. Za ten můžu já. - To nic.
- Uvařte si čaj. - Díky.
- Nashle. Těšilo mě, Maggie. - Ahoj, Kate.
Mějte se.
Dobrý den. Zdravím.
Už to mám.
- Becky? - Ano.
- Kelvin. - Zdravím, Kelvine. To je můj manžel Andy.
- Díky, že jste přijel tak narychlo. - V pohodě.
Klíče. Bezva. Tak jo.
Je to tu cítit jak v Jumbo Jetu.
Tohle je prima vychytávka.
Rozsvítit.
Rozsvítit!
Světla. Rozsvítit. A je to.
Bezva.
Umí to rozpoznávat hlas, takže rozsvítit můžete jenom vy.
K čemu by to bylo dobré?
Aby zloději museli použít vlastní baterku.
- Máte tu problém se zloději? - Ne.
Tady je koupelna.
Všude podlahové vytápění a... vyhřívané zrcadlo.
- Odráží teplo? - Nerosí se.
Všechna střešní okna jsou hermeticky uzavřena,
stejně jako filtry v klimatizaci,
takže vzduch se recykluje a sterilizuje za udržování stálého tlaku v místnosti.
Na tom okně je krajíc chleba.
No jo.
Rackové.
Obývací pokoj.
Kuchyň - myčka, sušička, dřez,
plynový hořák - jeden, dva, tři, čtyři - digestoř vyvedená ven.
Skříňka pod dřezem a tohle je podlaha.
Snažíme se používat co nejvíc recyklovaných materiálů.
Například tyhle desky jsou vyrobené z přestavovaných nemocnic.
- Z nemocnic? - Jo.
Zbourané budovy rozemelete, přibarvíte, smícháte s pryskyřicí
a nikdo nic nepozná, koukněte.
- Kde berou ty nemocnice? - V Ugandě.
Co zahrada?
Zahrada je společná.
Vidím tam kůlnu. Ta je čí?
- Zahradníka. Chodí sem jednou týdně. - Směl bych ji používat?
Do kůlny nebudete mít přístup.
- Tak jo, těšilo nás. - Díky.
Ještě horší než nemít žádnou kůlnu, je koukat z okna na cizí kůlnu.
Ty vypínače ovládané hlasem ušetří spoustu času.
Promiň, ale nic vzdálenějšího mým představám o domově asi neexistuje.
Fajn. Nevšimla jsem si, že bys s něčím přišel ty.
Promiň, prostě můj názor.
Zdá se, že budeme muset ještě počkat.
Dobré ráno, Lanci.
Dobré, Mags.
Co?
Maggie?
Jsi to ty?
Ahoj, zlato. Promiň.
Vypadal jsi unaveně, zíval jsi.
Jenom si skočím do vany. Nevadí, že ne?
Co tady děláš, Maggie?
Co tady děláš?
Bylo to hrozné, Lanci.
- Vyklubal se z něj pěkný chuj. - Kokot, jo.
- Všechny oblafnul. - No...
Jak jsem mohla být tak pitomá?
Viděla jsem jenom tu jeho svalnatou hruď
a mužné ruce.
Muselo to být těžké.
Znáš tu písničku Tracey Ullmanové - Rychlé auto?
- Tracy Chapmanové, jo. - Bylo to stejné.
Já měla práci, co nám platila účty, on po nocích popíjel v barech.
Přesně jako v té písničce.
Akorát neměl rychlé auto.
- Měl Toyotu Yaris. - Průměr.
Poslyš, Maggie, tady nemůžeš zůstat.
Jenom na pár dní.
- Tvoje dcera je pryč, můžu spát u ní. - Mám přítelkyni.
Vážně? Není to prima?
Zasloužíš si to, Lanci.
O víkendu měla být tady.
Budu jako myška.
Hlasová schránka.
Ahoj, zlato.
Promiň, volám nevhod, asi zrovna jedeš do práce.
Chtěl jsem ti jenom říct,
že se Kate rozhodla na víkend zůstat.
To auto jsem jí nabídl,
ale má hroznou rýmu a je zachumlaná v peřinách.
Tak... co třeba příští víkend?
Každopádně mi pak brnkni.
Ahoj.
Režim letadlo... nastavit.
Koleduješ si, kamaráde.
Koleduješ si.
Andy?
Nemáš tužkové baterie?
- Cože? - Baterie? Tužkové.
V tašce, v přední kapse.
- Měl by ses jít na něco podívat. - Co máš? Něco římského?
Pojď se mrknout sám.
Neříkej, žes našel zlato.
- Chováš se divně. Našel jsi zlato? - Možná jo, možná ne.
Ne.
Co je?
Ne!
Ne, ne, ne!
To ne.
Nestačil jsem si na ni ani sáhnout.
Chtěl jsem ji vyfotit tak, jak jsem ji našel.
Viděl jsi zlatý záblesk, když odlétala? Viděl jsi ho?
No, nějaký záblesk jsem viděl. Po pravdě, vypadalo to spíš na stříbro.
- To odvoláš. - Nebo na slitinu mědi.
Bylo to zlato.
Snesla se střemhlav dolů a najednou zmizela.
Nad stromy, nadobro.
- Přímo před vašima očima? - Přímo před našima očima.
Počkej, počkej. Proč to vykládáš s takovou škodolibou radostí?
- Nevykládám. - Ale vykládáš.
Najednou je z tebe pan Mám-skvělé-zprávy.
Pan Musím-vám-všem-říct-něco-ohromného.
"Zmizela nad stromy.
Nadobro."
Něco takového se vážně jen tak nevidí. Straka, co ukradne minci.
- Aspoň máš povedenou historku. - Já nechci žádnou historku.
Byla by to pěkná pohádka.
Pohádka o strace...
- Chci tu zlatou minci. - ...a hamižníkovi.
- Co to bylo za minci? - Myslím, že Septimius Severus,
ale avers jsem neviděl. Nestačil jsem se jí ani dotknout.
Z vlastní zkušenosti tipuju, že takovou už neuvidíš.
Co ty máš za zkušenost, Russelle?
Nechci být kousavý, ale co ty máš s podobnými věcmi za zkušenost?
Jednou jsem ztratil frisbee.
Prověřil jsi díru?
Nebyla v díře, Hughu.
Říkal jsem ti, že byla v drnu.
Já vím, ale tu díru jsi prověřil?
Prověřil jsi tu díru, viď, Lanci?
Já... byl jsem v šoku... nenapadlo mě...
prostě jsme běželi pryč...
Tohle musím vzít.
Kolikrát to musím opakovat? Vždycky prověř díru.
Jestli je to doopravdy pohřebiště a jsou tam ohořelé keramické střepy,
- může tam být další zlato. - Já vím. Nechápu, že neprověřil díru.
Musíte se tam hned vrátit. Zajistit si povolení.
- Postavte si tam stan. - Jo.
Klidně, ale pochybuju, že Lance spal někdy v životě ve stanu.
Má rád svoje pohodlí.
Haló? Mags? Všechno v pořádku?
Ahoj, zlato.
Objevila jsem láhev.
Snad ti to nevadí.
Už jsem si dala skleničku, ale nechci mít hihňavou.
Kdy se vrátíš?
Nemáte někdo stan?
Měli bysme přespat venku.
Koukni, to je Orion.
Támhle je jeho pás -
jedna, dvě, tři v řadě.
Vidíš to?
Kamaráde, není mi pět. Vím, jak vypadá Orion.
Jestli na mě chceš udělat dojem, ukaž mi jiné souhvězdí.
Hledáš Velký vůz, co?
Jo.
www.Titulky.com